TOT CEEA CE ȘTIU...
ȘTIU DOAR PENTRU CĂ IUBESC.
Lev Tolstoi Război și pace
Traducerea și adaptarea: Shadow & Kprice Sincronizarea : EcKoD2
Lev Tolstoi, autorul romanelor "Război și pace" și "Ana Karenina"
este cel mai celebru scriitor din lume.
Scumpule?
A respins proprietatea privată și a susținut rezistența pasivă.
Unii îl privesc ca pe un sfânt în viață.
Oh, scumpule.
Își concentrează activitatea în răspândirea noii sale doctrine,
și împreună cu prietenul său Vladirmir Chertkov,
înființează Mișcarea Mondială Tolstoiană.
Dar, sexul...
Ai 23 de ani.
Nu e o vârstă ușoară pentru abstinență, nu?
Tolstoi nu e de acord cu relațiile sexuale.
- Sunt sigur de asta. - De fapt, chiar le disprețuiește.
Nu vreau să elaborez,
însă, vara trecută am angajat un servitor
care a "distrus" două îngrijitoare, uite așa.
A fost tare supărat.
Pentru mine nu ar fi o problemă. Sunt vegetarian.
Eu sunt celibatar.
Sunt și vegetarian.
Scumpule, dacă vrei să devii asistentul privat al lui Tolstoi,
ai primi o mare onoare.
Vladimir Grigorevici, te înștiințez
că înțeleg ce privilegiu reprezintă această poziție.
Însă, de când am devenit un Tolstoian, am devenit atât de dornic să învăț,
să dezbat idei, să-mi perfecționez însuși sufletul.
Da. Ei bine...
Avem mult de lucru dacă vrem să prezentăm lumii opera sa.
- Noi? - Da, noi.
Dacă putem încuraja răspândirea rezistenței pasive,
doar gândește-te la posibilități, Valentin.
Mii de ruși obișnuiți
eliberându-se de secole de opresiune politică și spirituală.
- În numele adevărului și al libertății. - Adevăr și libertate... Da, da...
Cu toate astea, încă mai sunt mulți dușmani.
- Dușmani? - Vino.
Poliția țarului.
Când vei pleca de aici, vei fi urmărit,
iar Biserica nu se va da înlături de la nimic pentru a-l readuce între ei.
Iar apoi, desigur, ar mai fi contesa.
Perseverentul ei atașament față de proprietatea privată,
și critica ei publică a Mișcării noastre.
Însă, ideea e că
are nevoie de cineva cu "darurile" tale intelectuale în preajma lui.
Cineva care-i înțelege idealurile.
În zilele acestea, pe mine nu mă lasă să-l văd.
M-au ținut sub arest la domiciliu.
Am altă sarcină pentru tine, drăguțule.
Vreau să ții un jurnal pentru mine.
Vreau să știu ce se întâmplă la Yasnaya Polyana.
Da.
Spune-mi cine îi vizitează,
orice discuție despre drepturile de autor, orice legătură cu Biserica,
tot ce spune contesa.
- Totul? - E foarte, foarte periculoasă.
Baftă, băiete.
Și nu uita ce ți-am spus.
Notează totul.
Șofer!
Bună dimineața, contesă.
Contesă? Contesă?
Nu contează.
Chiar dacă inima mi s-ar opri, tot aș ieși la călărit.
Pulsul tău e responsabilitatea mea.
- Ba nu, e a mea - Bine.
Dacă e să călărești, insist să purtați o jachetă.
Până și soarele e rece, azi.
E imposibil! Oamenii aceștia sunt niște paraziți!
"Contesa Tolstoi e înstrăinată de propriul său soț.
Abia de mai vorbesc."
Și ne bârfesc în Paris.
"Nu au aceleași păreri în legătură cu religia și politica."
Crezi că nu e bine?
Cred că nu e treaba nimănui.
Ce faci? De ce notezi tot ceea ce vorbim?
Să nu mai faci așa ceva.
Dușan Petrovici, iarăși nu se înțelege ce scrii.
Oh, Leovochka, de ce insiști să te îmbraci așa?
- Cum adică "așa"? - Ca și când ai fi un țăran.
Nu am vrut să te supăr.
Doar ești un conte, pentru numele lui Dumnezeu.
Dragul meu, unde pleci?
Călăresc cu Sașa. Nu ne aștepta la prânz.
Lev Nikolaievici, ți-ai uitat haina.
Dușan, ești neliniștit?
Da, pentru că refuzi să ai grijă de tine.
Telyatinki a fost creat de Vladimir Grigorevici
ca și centru de operațiuni al Mișcării.
Aici suntem cu toții egali, așa cum Tolstoi ne învață.
E un un loc unde libertatea e în prim-plan.
E o zi minunată.
Da, însă vom plăti pentru asta.
Magazia e acolo.
Acolo e camera de oaspeți, iar aici e dormitorul.
L-am găsit!
- Bună ziua. - Bună.
Ești așteptat la Yasnaya Polyana de dimineață
- în zori. - În zori?
Trebuie să pleci devreme. E la depărtare de două ore.
- Abia aștept. - Da, ești norocos.
Cu toții suntem invidioși.
Ne vedem dimineață.
Dacă scăpăm.
Da...
Expirați.
Inspirați.
Emma, poți veni? Avem nevoie de tine în casă.
Intră.
- Ți-am adus o ceașcă de ceai. - Ești foarte amabilă.
E prima ta zi.
Bucură-te de ea.
L-ai cunoscut pe Sergeyenko?
Da, noaptea trecută.
Ce părere ți-a făcut?
Mi s-a părut că a fost foarte sincer.
Mulțumesc.
Ce e?
Asta credeai? Asta...
- Cred că tocmai am sosit. - Cum spuneai că te cheamă?
Mașa. Însă, ar trebui să spui în continuare ceea ce ai de spus.
Și nu doar despre el.
Așa cum ar trebui să o facem cu toții.
Da.
Scuză-mă.
Mulțumesc pentru ceai.
E un bătrânel îngâmfat și patetic,
însă, așa e, chiar e sincer.
E cineva?
Dă-te din drum.
E cineva?
Scuzați-mă.
Tu.
- Tu ești noul asistent? - Da.
Valentin Fedorovici Bulgakov.
Tata a ieșit. Îl poți aștepta sus, în bibliotecă.
Mă bucur enorm că ești aici.
Enorm.
- Sănătate. - Scuzați-mă.
Strănut de fiecare dată când sunt emoționat.
Da.
Vladimir Grigorevici mi-a scris destul de multe despre tine.
Nu am nevoie de așa ceva. Însă, am nevoie de ajutorul tău.
Manifestul meu împotriva guvernului e o treabă serioasă.
Comit mai multe abuzuri tâmpite, mai repede decât le pot eu cataloga.
Da.
Și mai e noua carte, rezumatul.
Vladimir Grigorevici mi-a spus totul despre ea.
Spune că sunteți de părere că toate religiile împărtășesc aceleași adevăruri.
- E foarte interesant. - Nu, un singur adevăr.
Un singur principiu organizatoric. Poți ghici care e?
Iubirea. Iubirea. Simplu.
Da, însă vreau să vorbesc despre tine.
Ce mai faci? Și cum a fost călătoria ta?
Vino, ia loc.
Pe divanul acela m-am născut. Nu, nu, ia loc.
Eu, fratele meu, copiii mei,
cinci sau șase dintre ei, cel puțin Chiar aici.
Felicitări.
Ei bine, ți-am citit eseurile.
Cum merge treaba?
Băiete, ce e?
- Se pare că te-am supărat cumva. - Nu.
E vorba despre divan? E doar un divan...
Divanul e minunat.
Eu...
Eu sunt foarte fericit.
Sunteți foarte amabil cu mine.
Vedeți, eu sunt un nimeni,
iar dvs sunteți Lev Tolstoi.
Și mă întrebați despre munca mea.
Îți aduc un pahar de ceai.
- Da. - Odihnește-te.
Pentru că amândoi avem de lucru, împreună!
Da.
Doamne.
Mașinăria asta...
... chiar e un lucru uimitor.
Mamă, oamenii aceștia nu au nimic.
Nu, mujicii nu trăiesc în sărăcie pentru că nu pământ.
E pentru că nu au voință și pentru că beau prea mult.
Nu insinuez că ar trebui să primească pământ.
Proprietatea privată e rădăcina problemei
- Noi trebuie să renunțăm la proprietate. - Doamne! Cui să dăm pământurile?
Da, exact, e ridicol.
Crezi că dacă țăranii sunt săraci, sunt superiori din punct de vedere moral?
Cred că bogăția ne corupe pe toți.
Așa cred.
E principiul de bază al Mișcării.
Doamne, știu totul despre Mișcare.
Dacă țăranii ar avea bani,
nu s-ar înconjura, așa cum facem noi,
cu servitori care costă 10 ruble pe lună.
Nu, i-ar cheltui pe băutura și prostituate.
Valentin Fedorovici...
- Ce părere ai? - Ceai.
Crezi că peste 50 de ani, oamenii vor mai mânca urmați de alți oameni
care îi servesc la fiecare pas?
- Cred că... cred că... - Foarte bine.
- Sănătate. - Nu mai mâzgăli.
Cu toții credeți că el e Christos, nu?
- El crede că e Christos. - Eu nu...
Nu cred că Lev Nikolayevici e Christos.
Christos e Christos, însă...
Însă ce?
Cred că e unul dintre profeți.
Dumnezeu vorbește prin el.
Îi recunosc cadența din voce.
Dumnezeule, e de nesuportat.
Nu e de mirare că mă sunt singură. Sunt înconjurată de idioți.
- Mamă, ești caraghioasă. - Chiar așa să fiu?
Trebuie să ascult toate discuțiile despre iubire, D-zeu și egalitate,
știind tot timpul, cât se poate de bine,
că dl Conte Mărinimie va renunța la tot ce are.
De ce tot vorbești despre asta?
De ce crezi că ar trebui să profităm de munca pe care o fac acum?
Care e doar în folosul oamenilor.
Nu mai scrie!
Încetează, chiar acum!
Pentru a-mi apăra "darul", lăsați-mă să demonstrez.
Chiar e ceva uimitor.
În același fel în care o societate înfometată,
plină de dezbinare...
Eu înțeleg.
- Nu doar cu mintea sau inima. - E vocea ta.
Însă, și cu sufletul, că existența
- a zeci de mii... - E vocea ta.
E minunat. E minunat!
E obositor.
Încă o invenție remarcabilă pe care o vom elimina.
Vă rog să mă scuzați.
Indiferent de părerea savanților din lumea aceasta...
Lev Nikolayevici este, mă tem, un luddit.
E o crimă.
Și comisă nu doar o dată, ci în mod constat.
Știu că eu cu tot luxul...
Așa e mai bine.
E bine.
E foarte bine.
Părinții tăi vorbesc mereu atât de deschis, unul cu celălalt?
Mama nu înțelege aspirațiile tatălui meu,
asta de când munca lui ca și scriitor nu mai e prioritară.
Angajamentul său față de viața spirituală o ofensează.
S-au certat ani de zile pe tema asta.
Sunt sigur că intențiile ei sunt cât se poate de onorabile.
Văd un om frumos în fața mea. Ochi limpezi, trăsături puternice,
oarecum arătos, într-un mod destul de ciudat.
Mulțumesc, conteasă.
Te rog, spune-mi Sofia Andreievna.
Nu punem baza pe formalități, precum ai observat.
Nu, nu. Atât de mulți tineri în zilele noastre
își forțează destinul cu o viață ușoară, însă tu...
Ești un adevărat Tolstoian, îmi dau seama.
Mulțumesc. Trebuie să spun că-l admir imens pe soțul dvs.
Foarte bine.
Excelent. Îi place așa ceva.
Ideile lui sunt minunate. Justiția socială, însuși conceptul...
Da, da, e foarte recunoscător pentru ajutorul acordat.
Mi-a spus chiar el. Cred că e oarecum surprins
că un tânăr ca tine poate fi atât de sârguincios.
Știi când era de vârsta ta, hoinărea în Caucaz.
Nu se mai sătura.
Și a scris totul despre asta.
Mi-a dat chiar și o copie, pentru a citi totul în detaliu.
- Mai vrei puțină dulceață? - Da, mulțumesc.
- Ai citit "Război și pace"? - Da, de multe ori.
De două ori.
Când Lev l-a scris, a fost cu mulți ani în urmă,
cu mult timp înainte ca Chertkov să creeze acea monstruozitate Telyatinki,
despre falsa religie și ilogica revoluționară.
Apropo, ce părere ai despre Chertkov?
Ei bine, cred că...
Cred că mi-a oferit o oportunitate minunată.
Da, însă poți vedea că este un neghiob infatuat,
și un egoist puritan.
Trebuie să spun, a fost minunat de când a fost închis în casă.
Așa e.
Deci, când a scris-o, la mijlocul anilor `60
îmi aduce copii în fiecare zi
pentru că eram singura care-i înțelegea scrisul și notițele.
Știi că am copiat Război și Pace de șase ori?
De șase ori?
Și eu am fost în stare să-i înțeleg ambițiile.
Așa că, în fiecare după-masă eram la ceai și discutam modificările.
Și îi spuneam:
"Știi, Natașa nu ar vorbi așa cu Prințul Andrei. Nicio femeie n-ar face așa ceva."
Sau: "Pierre e prea elementar aici. Nu e un idiot."
Știi, lucruri de genul acesta.
Însă nu mai contez.
Trebuie să mă ajuți, Vladimir Fedorovici.
Of, Valentin Fedorovich.
Vreau doar binele pentru soțul meu și pentru familia mea.
Dacă era doar după mine, aș putea suporta așa ceva,
însă, nu pot sta înlături cât i se fură moștenirea copiilor.
Nu cred că cineva vrea așa ceva.
Nu cred. Adică...
Furtul e împotriva oricărei gândiri Tolstoiene.
Am un mic cadou pentru tine.
E un jurnal.
Toată lumea ar trebui să țină un jurnal.
Da, e o activitate foarte populară pe aici.
Te joci cu noi.
Însă, mă încred că vei scrie adevărul.
S-ar putea să nu fie chiar atât de ușor.
Prostii. Le-ai dat ascultare prietenilor tăi de la Telyatinki.
Nu, nu, scrie doar ce vezi în preajma ta.
Ceea ce tu vezi.
Ai terminat pe ziua de azi?
Da, nu mai avea nevoie de mine în după amiaza aceasta.
M-am gândit să mă întorc aici
să dau o mână de ajutor.
Știi, Lev Nikolaievici se consideră un liberal
însă nu e de acord cu munca fizică a femeilor.
- Nu crezi că e retrograd? - Nu.
Cred că e draguț.
Cred că tu ești retrograd.
Despe ce vorbiți când sunteți împreună?
Noi...
- De ce ai roșit? - Nu am roșit.
Vorbim despre mine.
- Serios? - Da.
Vrea să știe despre familia mea, despre educația mea.
Despre legătura mea cu D-zeu și relațiile mele cu femeile.
Ce fel de relații ar fi acelea?
În regulă, e în regulă.
Excelent.
Am avut un amant înainte să ajung aici.
Era directorul școlii unde predam.
Era căsătorit.
Avea o căsnicie fericită. A fost dificil.
Puteam face dragoste doar la școală.
La școală?
În sala de gimnastică, după plecarea fetelor.
Înțeleg. Înțeleg...
Te-am supărat?
Nu.
Nu, cred că ești... Îți apreciez sinceritatea.
- Însă nu ești de acord cu mine? - Nu!
- Se vede în ochii tăi. - Deloc.
Nu. Cred că comportamentul sexual
și actul sexual,
când doi bărbați, sau două femei,
sau bărbați și femei,
sau animale, își îmbină părțile fizice...
nu au niciun efect asupra mea.
Ascultă ce vorbești.
Ești un îngâmfat.
Ești la fel ca Sergeyenko. Altfel de ce te-ar fi angajat?
Nu e corect.
Nu-mi pasă dacă e corect. E adevărat.
Asta e.
- Plec. - Fă cum vrei.
Valentin Fedorovici?
Da?
Ți-ai uitat calul.
Da.
Unde e tata?
Am avut un vis despre o fată tătar pe care am cunoscut-o în război.
O fată care a murit?
Nu, nu, nu. Doar o fată cu care am întreținut un act sexual.
Câteodată o făceam de două ori pe zi.
Sănătate.
Nu am uitat niciodată timpul petrecut împreună.
Pozițiile trupurilor noastre, și gustul ei.
A fost cu mult timp în urmă. Nu ar trebui să vă mai chinuiți.
Să mă chinui? Ești virgin, nu-i așa?
Păi, încerc să fiu. Adică, încerc să fiu...
De ce, să fii un bun Tolstoian?
Dă-mi voie să te asigur că nici eu nu sunt un foarte bun Tolstoian.
Ar trebui să chibzuiești îndelung înainte să-mi ceri sfatul.
"Chin."
Kalya o chema.
Acum e o femeie în vârstă.
Păr cărunt, corp îmbătrânit, ca și mine.
Bănuiesc că abia își mai amintește numele meu
Ar putea să fie chiar moartă.
Crezi că toate astea au însemnat ceva?
Ce vreți să spuneți?
Acest mic episod romantic.
A însemnat ceva?
Ei bine, cred că ar trebui să spuneți...
Adică, cred că am citit unde spuneați că trupurile fizice nu existe.
Că totul e doar o iluzie.
Eu spun multe lucruri. Ce spui tu?
Ce părere ai?
Nu știu.
Nici eu nu știu.
Miroase asta.
- Liliac. - Întocmai. Liliac.
Parfumul e mai puternic odată cu lăsarea serii.
Da?
Tată!
E liber!
Se reîntoarce!
Prietene.
A venit să încerce să-l convingă pe tatăl tău să-și schimbe testamentul,
să facă umanității cadou drepturile de autor.
- Ce șarpe. - Tata nu e în toate mințile.
Nu se poate apăra împotriva acestor hoți.
Ești un fiu pe cinste, fiule.
Fără această nevinovăție falsă sau religie închipuită.
Mi-aș fi dorit ca toți copiii mei să fie ca tine.
Vladimir Grigorevici, ce surpriză.
Sofia Andreievna.
- Mă bucur să te văd. - Eu mă bucur că te fac să te bucuri.
Vino, vino, prietene.
Avem multe de vorbit.
Mă bucur să fim o clipă singuri, Valentin.
- Se pare că e o neînțelegere. - Ce vrei să spui?
Mi-ai trimis comentarii fără de sfârșit despre scrierile lui Tolstoi,
și sunt foarte interesante, însă nu foarte folositoare.
Trebuie să știu ce se întâmplă cu Sofia Andreievna.
Până acum trebuie să fi văzut cât este de dispusă
să-i submineze nobilele intenții ale soțului său.
Pentru mine nu e chiar atât de evident.
Femeia nu înțelege nimic din ce facem.
Vrem doar să distribuim scrierile lui Tostoi
undei audiențe cât se poate de largi.
În această problemă nu pot fi de mare ajutor
dacă nu înțeleg ce se întâmplă.
Supraviețuirea Mișcării noaste depinde de asta.
- Apreciezi munca noastră? - Da.
- Idealurile pe care le împărtășim? - De aceea sunt aici.
Foarte bine.
- Bună dimineața, dragule. - Bună dimineața.
- Vă deranjează dacă intervin? - Nu, deloc, deloc, scumpa mea.
Știi,
e o adevărată nebunie, dragul meu, cum oamenii te iau în râs.
- Despre ce vorbești? - Chiar și mujicii.
I-am auzit amuzându-se în hambarul cailor.
Despre ce?
Despre ce râdeau?
Despre faptul că te-ai "îndrăgostit"
de un grăsan bătrân și lingușitor.
Pasiunea ta pentru Chertkov a devenit o adevărată glumă.
Am o afecțiune deosebită pentru Vladimir Grigorevici.
N-au decât să râdă dacă li se pare amuzant.
Nu e amuzant, dragul meu. E o prostie. Nu e normal.
Îi savurezi fiecare cuvințel.
Avem multe în comun.
Nu aveți nimic în comun.
Tu ești un geniu, iar el e un parazit și un pervers.
Pentru că înțelege ce vreau să fac?
Pentru că încearcă să mă ajute să le duc la bună ispravă?
Doar se folosește de tine. Pur și simplu, tu nu vezi.
E o prostie.
- Chelul acela, obez și tâmpit... - Chiar e imposibil pentru tine
să mă lași să lucrez!
Lasă-mă-n pace, pentru numele Domnului. Ești ca un copil răsfățat.
- Mă iubești, Leovochka? - Desigur.
Atunci de ce mă trădezi în felul acesta?
De ce spui așa ceva?
Datorită testamentului.
Noul testament.
Nu există un testament nou.
- Chertkov îl are? - Nu există un testament nou.
Da, însă de asta e aici, nu?
Ai vorbit despre asta, tu și prietenul tău. Ați făcut planuri.
Nu îi iubești pe cei care te iubesc cu adevărat.
Mai degrabă te lași sedus de șarlatani și amăgit de lingușitori,
toate în numele iubirii. Nu-ți poți iubi proprii copii.
Nu mă poți iubi nici măcar pe mine. Unde e?
Nu există un testament nou!
Atunci promite-mi că nu va exista niciodată.
Ți-am spus adevărul.
Acum, lasă-mă să muncesc.
Ce spui?
Bine, mă duc la gară și mă arunc sub un tren.
Madam Tolstoi devine Anna Karenina.
Să vezi ce o să le placă celor din presă.
E de nesuportat. Nu ai nevoie de un soț, îți trebui un cor grecesc!
Mașa..?
- Mașa.. - Șhh.
Mută-ți cartea.
- Poftim? - Cartea.
Îmi pare rău.
E bine așa?
Da?
Ce? Ce e?
- Ce e? - Chiar ești virgin?
Oh, nu, nu, nu. Glumeam... Glumeam...
- A fost minunat, cu adevărat. - Aș putea să o fac din nou.
- Stai să mai încerc o dată. - A fost minunat.
- Serios? - Da.
Ia-mă în brațe.
Acolo.
Îmi pare bine.
Bună...
De ce ai venit aici, Mașa?
Adică? Ce vrei să spui?
Nu urmezi nicio regulă de aici.
Pentru că... Pentru că nu are legătură cu regulile.
Nu pentru Tostoi, cel puțin.
Valentin Fedorovici.
- Ce e? - Deschide ușa.
Momentan sunt indispus.
Da... ei bine... Lev Nikolayevici e jos.
Vrea să te vadă.
Spune-i lui Lev Nikolayevici că o să cobor imediat.
Da. Și spune-i Mariei Filipovna că mai avem nevoie de ajutor la bucătărie.
- Dacă o văd, îi spun. - Dacă o vezi, da...
Dacă vă comportați ca iepurii ar trebui să locuiți în pădure.
Mă duc eu primul. Lasă-mă cinci minute, bine?
Haide. Așa...
Bravo.
Și tu, haide.
Ești incredibil, pur și simplu, incredibil.
Și tu, și tu la fel, fiule.
Uite câte iubire e în el.
E precum Iisus.
Știu, un om bătrân
e ceva dezgustător.
Bună, băiete. Bună.
Vino și sărută-mă.
Ea cine mai e? Maria Filipovna.
Amândoi arătați atât de bine.
Se pare că vă priește viața de aici.
Sănătate, băiete. De ce ești emoționat?
Ia loc. Ia loc.
Oh, Mașa, draga mea.
Valentin îmi spune că tu ești comoara de la Telyatinki.
Spune că ești un dascăl înzestrat.
Suntem fericiți că ești alături de noi.
Ce faci?
- Cum adică? - Tocmai ai ucis o creatură în viață.
Ai ceva de spus?
- E absurd, atâta tot. - Ce spui?
- Îmi pare rău. E doar un țânțar. - Iartă-l. Nu se poate abține.
E un Tolstoian mult mai bun decât mine.
Nu ăsta e mesajul pe care vrem să-l trimitem.
Vă rog, așezați-vă.
Foarte bine.
Tată, de la mama:
"Nervii, îngrozitori. Stop. Insomnie. Stop.
Pulsul 100. Stop.
Te rog vino acasă."
Deci...
ești bolnavă? Sau ce e?
Sunt mai mai bine acum că ești aici.
Toate astea, nu au niciun rost. I-ai speriat pe toți.
Serios? Nu te cred. Nu pe tine.
Sunt micuța ta păsărică. Știi ce sunete pot să fac.
Înseamnă că asta a fost un fel de chemare a iubirii, bănuiesc.
Te-a adus înapoi la mine.
De ce? De ce, de ce? De ce ai făcut-o?
Locuim la țară, și tu insiști să o facem la scenă deschisă!
Ce e în neregulă cu puțină liniște, din când în când?
Uită-te la mine!
Ăsta sunt eu. Cu mine te-ai măritat.
Poate că suntem mai bătrâni, poate tu ești mai bătrân,
însă, încă mai sunt micuța ta puicuță.
- Iar tu ești marele meu cocoșel. - Ah, la naiba.
Vrei să te fac să faci ca un cocoș?
Haide, lasă-mă să te fac să cânți.
Nu. Nu.
Nu, nu, nu.
Lasă-mă să te fac să cânți.
- Mă iubești? - Da, da. Da.
Vreau să mă iubești.
Da.
Trebuie să spun că arăți minunat în lumina focului.
Vrei să spui că arăt bine în întuneric.
Mașa.
Nu vrei să te uiți la mine.
Eu...
A fost dificil, în fața celorlalți...
Nu a fost dificil la tine în pat
când eram doar noi doi în fața lui Dumnezeu.
Nu sunt sigur că l-am văzut acolo pe Dumnezeu.
- Deci, te-am făcut să uiți de D-zeu? - Nu. Niciodată.
Ba da. Ba da. Doar pentru o clipă.
Ai uitat de regulile tale și ți-ai reamintit iubirea.
- Faci să pară atât de simplu. - Chiar e simplu.
Ce am făcut e ceea ce fac bărbații și femeile.
E ceea ce au făcut. E ceea ce vor continua să facă.
Ne-am atins unul pe celălalt.
Când am fost îmbrățișați, ceva s-a întâmplat între noi.
Ceva adevărat.
Și în ce fel e asta o trădare?
Nu e.
Însă, ți-e teamă.
Toate ideile tale...
Vrea să te întrebe despre noul testament.
De unde știe că măcar există?
Pretinde că Lev Nikolayevici a spus că ea se poate uita pe o ciornă.
Ei bine, se pare că el nu gândește limpede.
Iar acum trebuie să ne mulțumim că bolboroselile ei dezumflate.
Mie nu mie se pare că e chiar așa.
Pardon?
El e toată viața ei. Întreaga operă, în mintea ei, e a lor, împreună.
Iar tu ești avocatul ei?
Ai fost absorbit de faimă ei.
Mă temeam de lucrul ăsta.
Vorbeam doar despre trecutul lor.
- Nimic mai mult. - Trebuie să vorbim cu ea.
Poartă-te ca și când nimic nu s-a întâmplat.
Dar nimic nu s-a întâmplat.
Sofia Andreievna. În sfârșit ne onorezi cu o vizită.
Sunt curioasă să văd cum merg lucrurile la Telyatinki.
Ei bine...
Ce e?
Mustața ta e...
E doar o problemă cu ceara.
Vladimir Grigorevici, lasă-mă să trec direct la subiect.
Nu vreau să fiu dușmanul dumitale.
Dimpotrivă, sunt încântată că soțul meu a găsit un prieten
care-i înțelege și-i împărtășește idealurile.
Vreau doar ceea ce e echitabil.
Vreau oportunitatea să evaluez noul testament.
Dacă ești de acord, sunt sigură că putem fi prieteni.
Ești foarte amabilă, Sofia Andreievna, însă nu te pot ajuta.
Nu fără instrucțiuni specifice de la soțul dvs.
Oh, a fost de acord. Nu-i așa, Valentin?
Mă tem că niciun martor nu-mi poate schima poziția.
Însă, desigur,
voi vorbi cu Lev Nikolayevici cu prima ocazie.
Prea bine.
Și eu vreau să fim prieteni, Sofia.
Lev Nikolayevici e cel mai valoros lucru din lume pentru amândoi.
Ar trebui să ne străduim să îndreptăm lucrurile între noi.
Lasă-l în pace. Lasă-l să lucreze.
Da.
Valentin Fedorovich, te rog, vrei să mă însoțești spre casă?
Eu...
O voi însoți pe contesă spre casă
și mă întorc pentru cină.
Masha va fi extrem de bucuroasă.
Valentin Fedorovich, mi-ai ascuns ceva.
Ți-am ascuns?
Poți să-mi spui orice, Valentin.
Îmi plac poveștile romantice.
Este... mai nimic. Serios, nu-i nimic.
Tânăra femeie din viața ta nu înseamnă nimic?
Masha e o prietenă.
- O iubită? - O foarte... foarte bună prietenă.
Uiți că sunt o cititoare experimentată,
deci îți pot citi chipul literă cu literă.
E minunat de clar.
Serios?
O iubești?
- Cred că... poate da. - Da.
Nu e ceva ce ar înțelege
și așa-zișii discipoli ai soțului meu.
N-au înțeles niciodată niciun cuvânt scris de el.
Ce știu ei despre iubire?
Să încercăm să fim cât mai eficienți cu putință, să terminăm și să plecăm.
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
- Te-am speriat? Ești bine? - Bine.
Iartă-mă.
M-am întors cât de repede am putut.
A fost o zi ciudată. Lev Nikolayevich este...
Îmi place să-l aud vorbind, dar azi abia m-am putut concentra.
Nu...
Nu mă puteam gândi decât la tine.
- Cred că te-am tulburat. - Nu.
- Cred că amândoi suntem tulburați. - Nu.
Eu... am fost un prost.
Mi-a fost frică, dar nu-mi mai este.
Ce vrei să...
Masha.
Te iubesc, Masha.
Poftim.
Masha.
Masha! Eu am...
În inima mea
am înfăptuit de multe ori actul împreunării!
Te rog să mă crezi că niciodată n-a fost ca atunci când am fost cu tine.
Atunci te voi aștepta.
Da?
Dă-mi mie asta.
Ce? De ce râzi?
E o problemă cu ceara.
Cred că semăn perfect cu el.
Ești fericit.
Bineînțeles că sunt.
Să iubești și să fii iubit. E singura realitate care există în lume.
A spus el asta?
Da, a spus-o Tolstoy, dar și eu o spun.
Masha, o spun deoarece datorită ție am aflat.
Mă uit în ochii tău și văd viitorul.
Cred că ești cea mai curajoasă persoană pe care am cunoscut-o.
Mă uimești.
Crezi că știu să fac mai multe decât știu.
Te iubesc.
Ești pur, Valya.
Reprezinți ceea ce am venit să găsesc.
lvan, cine s-a dat cu acel parfum îngrozitor?
Înțeleg că e dificil. Este o situație delicată.
Pe aici.
Trebuie discutat imediat. Nu se mai poate amâna.
Orice s-ar întâmpla, mama trebuie să afle.
Nu-mi place s-o spun, dar contesa a devenit din ce în ce mai periculoasă.
Nu e periculoasă. O preocupă prosperitatea familiei.
Iar pe noi ne preocupă prosperitatea omenirii.
Ai fost mai mult decât înțelegător.
Oare?
Bineînțeles că da.
Ea deja controlează veniturile de pe proprietatea ta.
Te rog, ascultă-l, tata. Are grijă de interesele noastre.
Nu vorbim decât de drepturile pe cuvintele și ideile tale.
Cu toată dragostea și respectul,
contesa e prea interesată să scoată profit din munca ta.
E soția mea, face parte din mine. Am fost împreună în toți acești ani.
Dar ești mai mult decât soț și tată. Trebuie să înțeleagă asta.
Cele mai bune interese ale oamenilor sunt identice cu ale tale.
Le aparții lor.
Ea nu. Ea n-o să înțeleagă niciodată.
Ce face?
E instabilă. Mă întreb dacă n-o fi bolnavă.
Din păcate, e mai mult decât probabil.
Știu că pentru tine e greu, tată, dar trebuie să fii realist.
Comportamentul ei este extrem de alarmant.
Crezi că e potrivită pentru a controla ultimele dispoziții ale testamentului?
Eu nu...
Cum îndrăznești?
Doamne! Doamne!
Ce faci?
Complotați împotriva mea în propria mea casă!
Ți-am născut 13 copii!
Cum mă poți trăda astfel?
Să mă ajute cineva.
Continuă. Continuă!
De ce nu-i dai lui tot ce avem?
Grăsan nenorocit!
Ce să fie, dragul meu drag Vladimir Grigorevici?
Inima soției mele pe tavă? Rinichii ei, cu puțină sare?
Bineînțeles, dragul meu Chertkov. Orice îți este pe plac.
Vesela, proprietățile,
drepturile de autor definitive pe orice am scris vreodată.
Orice pentru tine, iubirea mea.
- Dă-mi-o. - Nu.
- Dă-mi-o, nevăstuică ce ești! - Sofya!
- Dă-mi-o! Dă-mi-o! - Sofya.
N-aș putea...
N-aș putea avea...
- N-aș putea avea puțină... - O să-l omori, mamă.
Dar asta și vrei, nu-i așa? Vrei să moară.
Lev.
Nu-i nimic. Nu-i nimic. Să-l scoatem de aici.
Nu mă păcălești nicio clipă.
Știu exact ce faci.
Vreau să văd testamentul.
E dreptul meu de soție a lui în fața Domnului.
De ce ți-e frică?
De tine.
Mi-e teamă de tine.
Presei îi e sete de sânge, Sofya.
Dacă aș fi vrut, te-aș fi strivit.
Facilitezi totul.
Spune-le orice dorești. N-ai decât. Distruge-ne!
Îl respect prea mult pe Lev Nikolaevici!
Ai noroc!
De ce soțul meu nu poate să te vadă așa cum ești?
Dacă aș fi avut o soție ca tine, mi-aș fi zburat creierii!
Sau aș fi plecat în America.
Sper că te simți mai bine.
Da.
Îți place opera?
Da.
Îmi pare foarte rău pentru tot.
Această arie este minunată.
E despre o femeie care a fost părăsită de cel pe care îl iubește.
Tuturor li se pare impresionant acest lucru...
la operă.
Viața noastră împreună a devenit insuportabilă.
Stai jos, Valentin.
Serios, sunt așteptat la Telyatinki.
Nu, nu, nu, te rog. Stai și savurează-ți cina.
N-am avut decât o neînțelegere, ca toate cuplurile căsătorite.
În ciuda binelui făcut, n-am încetat niciodată să te iubesc.
Desigur.
Numai Dumnezeu știe că nu faci să-mi fie deloc ușor.
De ce ar trebui să fie ușor?
Eu sunt lucrarea ta de o viață, tu ești lucrarea mea.
Asta e dragostea.
- Ar trebui să plec. - Nu, stai jos.
Deci asta e dragostea?
Te surprinde, băiete?
Credeam că e mai puțin gălăgioasă, dar...
- Sănătos! - Sănătos!
Are dreptate totuși.
Dacă nu putem avea o viață decentă, liniștită,
dăcă nu pot lucra în liniște, atunci ar trebui să plec.
- Să pleci? - Nu la Chertkov, dar ar trebui să plec.
- Unde să te duci? - Dushan spune că mă omori!
Atunci pleacă! Du-te unde dorești!
Du-te unde vrei!
Te urăsc!
Urăsc ceea ce ai devenit!
- Contesă. - Du-te! Nu...
Dushan!
- Doamne... - Contesă!
Contesă! E teafără?
Se simte bine?
Sofya. Sofya, te simți bine? Deschide ochii.
Spatele meu!
Spatele...
Spatele meu...
Stăteai pe o furculiță.
Ridică-te și starea ți se va ameliora.
Dacă ești amabil s-o duci sus...
Vino, contesă. Vino cu mine.
Masha.
Îmi pare rău.
A fost oribil aici astăzi.
Se iubesc atât de mult... Sunt sigur de asta, sigur se iubesc,
dar când vezi ce se întâmplă, îți dorești să poți să...
S-a întâmplat ceva?
Masha?
Mă reîntorc la Moscova.
Poftim?
Chertkov a vorbit cu mine în după-amiaza asta.
A spus c-aș putea fi mai utilă acolo.
Asta înseamnă... Înseamnă că ne pedepsește.
Pe mine mă pedepsește.
Mă pedepsește pentru că mă întâlnesc cu Sofya Andreyevna.
Așa e Chertkov.
Amândoi l-am dezamăgit, dar nu-mi pasă.
Nici mie nu-mi pasă, dar nu poți pleca.
Merg să vorbesc cu el. O să-l conving să te lase să rămâi.
- Nu. Vreau să plec. - Ce?
Părăsesc mișcarea.
Stai jos. Stai jos.
- Nu-l poți părăsi pe Tolstoy. - Nu-l părăsesc.
- Nu poți să pleci. - Nu, nu plec.
Când i-am citit confesiunea, m-a emoționat, Valya.
Da.
Când căuta libertatea...
Eliberarea de furie, eliberarea de atașamente,
eliberarea de toate supersițiile și nonsensurile Bisericii...
Chiar m-a emoționat profund.
Despre asta credeam că va fi vorba.
Adică... nu despre asta e vorba?
Despre libertate și iubire?
Au amestecat totul...
Vino cu mine.
Te rog.
Nu pot.
- Mă duc în camera mea. - Stai.
Masha.
Masha, te rog. Nu pot.
Am nevoie de tine.
Știu că ai.
Știu.
T-T. T-T.
T-T.
Cum era? Nu-mi amintesc.
- Era a ta... - Nu, nu, nu.
Odihnește-te acum.
Odihnește-te.
E totul în ordine?
Ziua bună, Lev Nikolaevici.
Este?
Amintește-ți că asta va face
ca opera ta completă să fie de domeniul publicului.
Monumental.
Lucrările tale sunt cele mai bune scrieri ale rușilor.
Acum vor fi ale lor pentru totdeauna.
Da?
Îmi trebuie un stilou.
Sigur, desigur.
Ce?
Nu cred că am un stilou.
Ești asistent, cum să n-ai un stilou?
Și el e asistent. Cere-i lui.
Valentin Fedorovich, ai un stilou?
Eu...
Da.
Da, am un stilou.
Te simți bine?
Sunt un conspirator.
Nimic altceva.
Lev Nikolayevich.
Pot să te întreb ceva, fără nicio legătură cu lucrarea?
Sigur, dragul meu.
Îți iubești soția?
Vezi tu? Când o curtam pe Sofya,
era atât de tânără și de pură,
încât părea imposibil s-o pot avea vreodată.
Nu voiam să-i spun ce simțeam și totuși
nu voiam să-i spun nimic altceva.
Așa că i-am scris mai multe scrisori
și am întrebat-o dacă ar vrea să le descifreze.
La început era nedumerită, credea că era un fel de joc.
Așa că i-am dat un indiciu. Un singur indiciu.
''Primii doi de T'', i-am spus, ''sunt de la tinerețea ta".
Atât i-am spus.
Și atunci...
S-a întâmplat cea mai mare minune.
Pur și simplu a rostit fraza:
''Tinerețea ta și dorința de-a fi fericită"
"Îmi amintesc cu cruzime ce vârstă am"
"Și cât de imposibil îmi este să fiu fericit".
Întreaga frază. Fraza mea.
De parcă mi-ar fi citit gândul.
În acel moment am știut amândoi că vom fi mereu împreună.
Iar în primii câțiva ani am fost
incredibil,
dureros
de fericiți.
Iar acum asta.
Plec din Telyatinki.
Serios?
Da, mă duc la Moscova.
Te duce de nas, băiete.
Susții că mișcarea e despre iubire.
Și este. Despre iubirea despre care el ne-a învățat.
Iubirea care unește întreaga omenire.
N-am întâlnit niciodată omenia.
N-am cunoscut decât bărbați și femei. Bărbați imperfecți, femei imperfecte.
Da, dar Lev Nikolayevich ne învață și că
iubirea nu poate fi prostească. Nu poate fi stupidă.
Du-te. Ne vei lipsi tuturor.
Naivul nostru sentimentalist.
Faceți loc!
Dă-mi-o.
Leovochka?
Kashnikov vrea să-ți cumpere drepturile de autor după ce vei muri.
Atunci voi încerca să mor cât mai curând și mai convenabil.
Nu te prosti. Privește.
Oferă un milion de ruble.
Cum să nu fii mulțumit?
Nu scriu pentru edituri, scriu pentru oameni.
Unde te duci?
Valentin e în bibliotecă. Vrea să mă vadă.
Bine! Du-te și lasă-ți familia să moară de foame.
Nu văd pe nimeni murind de foame în această casă.
Dimpotrivă,
privilegiile noastre mă revoltă.
Tu ești primul la masă!
Mereu ai fost.
Spune-mi ce este, băiete.
Pari nefericit.
Ce vrei să-mi spui?
Sofya!
Ce faci?
Cum poți să-mi faci asta?
Nu te simți bine.
Mă rănești iar și iar...
Smulgi bucățele din mine până ce nu mai rămâne nimic.
Nici nu mai știu cine sunt.
Ți-am citit jurnalul.
Știu ce-ai făcut.
Dacă te comporți așa, nu am de ales.
- Dă-mi arma. - Nu!
- Te rog, contesă. - Dă-mi arma, te rog.
Aș vrea să rămâi aici peste noapte.
Da, desigur.
Valentin.
- Trezește-te. - Ce?
Pleacă.
Împachetează numai strictul necesar.
Nimic din ce nu e absolut necesar.
Te rog, trebuie să ne grăbim.
- Unde te vei duce? - Haina ta, tată.
N-avem nevoie de un plan. Plecăm și gata.
Cred că ne trebuie o lanternă. E foarte întuneric în noaptea asta.
Și dispozitivul de clismă.
Totul este pregătit.
Dushan, te simți bine?
Te rog, stai nemișcat.
Te simți bine?
Tată.
S-a răzgândit.
Se întoarce în casă.
Vrei să te întorci?
Nu.
Viața asta a rămas în urmă acum.
- Ajută-mă să mă ridic. - Da, desigur.
Dă-i asta Sofyei.
Da.
Cu bine. Cu bine.
Nu plânge. Nu plânge.
O să trimit după tine când voi putea.
Pornește.
A plecat.
- De tot? - Da, așa cred.
Sasha, scumpo, știu că știi unde e tatăl tău.
Scumpa mea, nu e momentul să ne jucăm. Te rog.
Contesă, am asta pentru tine.
Situația mea în casă a devenit insuportabilă.
Ceea ce fac acum e ceva ce oamenii fac în mod frecvent,
lăsându-și viața lumească în urmă
pentru a-și petrece ultimele zile în liniște și singurătate.
Iazul!
- Mamă! - Contesă!
Te rog, mamă!
Te rog să înțelegi și să nu vii după mine,
chiar dacă vei afla unde sunt.
Venirea ta n-ar face decât să ne înrăutățească situația
și nu mi-ar schimba decizia.
Mamă!
Te implor să mă ierți pentru tot ce ți-am făcut,
la fel cum și eu te iert din toată inima
pentru tot ce mi-ai făcut.
Contesă!
Mamă!
- Mamă! - Am prins-o!
- Aici! Luați-o! Luați-o! - Mamă!
lvan, lvan, du-te acasă. Cheamă un doctor! Repede! Repede!
Întoarce-o. Întoarce-o invers. Haide.
Doamne! Slavă Domnului!
lvan, du-te la gară. Află cu ce tren a plecat.
Pentru numele Domnului!
Vino. Vino. Vino. Hai să te ducem în pat.
- Hopa sus. Așa... - Să mergem.
Mulțumesc.
Poftim ceai.
S-a extenuat.
A dormit aproape patru ore.
Mă bucur că poate dormi. Durerea s-a mai diminuat un pic.
Și gălăgia s-a mai diminuat un pic.
Intră.
- Un mesaj, dră. - Pentru mine?
De la tatăl tău.
Dragă Sasha, m-am oprit să mă odihnesc la Shamardino.
Aici te voi aștepta să vii cu mine.
Te rog, roagă-l pe Valentin să rămână să aibă grijă de mama ta.
Când vei sosi, ne vom continua călătoria spre sud împreună.
Tatăl tău iubitor.
Au plecat toți.
Eu sunt aici.
Oh...
Îi scrii iubitei tale. Ce frumos!
Nu sunt sigur că e iubita mea.
Dar crezi c-o vei revedea.
- Sper din tot sufletul. - Da.
Da.
Știu că știi unde se află, Valentin.
- Sofya Andreyevna... - Nu-ți voi cere să-i trădezi încrederea.
Vreau să te duci la el, asta vreau.
Trebuie să-l văd. Trebuie să vorbesc cu el.
N-o să fac nicio scenă. Poți să-i promiți asta. Eu...
Nu vreau decât să-l văd.
"Tolstoy își abandonează casa. Nu se știe unde se află".
Înțeleapta Yasnaya Polyana și-a luat zborul".
E Tolstoy.
Sper că nu-i prea mult pentru el.
Unde suntem?
E în ordine. Totul este bine.
Lasă-mă să-ți iau temperatura.
Haide.
Ai grijă la trepte.
Am ajuns la capătul lumii.
El e șeful de gară.
E foarte amabil. A spus că putem rămâne la el acasă cât vom dori.
Nu sunt hanuri în apropiere, deci avem noroc.
- Da, mare noroc. - Da.
Aici vei sta comod, tată.
Noi, restul, vom găsi saltele sau vom dormi la gară.
După aceea ne vom vedea de drum.
Da. Da, tată. Ne vom vedea de drum.
Scuzați-mă.
Vă rog, aș vrea să trimit o telegramă.
La Astapovo. Stop.
Tolstoy bolnav. Stop.
Temperatură mare.
I-o puteți expedia contesei Sofya Andreyevna Tolstoya,
Yasnaya Polyana, în provincia Tula.
Te rog să te întorci. Te rog să te întorci.
Îngrijorarea pentru starea sănătății lui Nikolayevich a fost exprimată
de diferiți oameni, ca domnii Henry James
și Joseph Conrad.
Momentan, temperatura lui Lev Nikolayevich e de 40 grade Celsius.
Asta înseamnă 104 grade Fahrenheit.
Tensiunea lui arterială, care e hipertonică, e cu 180 peste sută.
Oricum, trebuie menționat
că obiceiurile și ascuțimea minții
- lui Lev Nikolayevich... - Bulgakov!
sunt la fel de minunate ca întotdeauna.
- Unde e? Du-mă la el. - Pe aici.
A plecat. E uluitor! În sfârșit a plecat.
- Era prea bolnav pentru a călători. - E un triumf pentru mișcare.
Pare atât de mic...
Tată.
Tu erai...
Dragul meu prieten,
ce înseamnă toate astea?
Voiam să te văd.
Mulțumesc.
Avem atât de multe de făcut.
Ai văzut-o pe Sofya?
M-am străduit să n-o văd.
Va veni.
Nu știu când va veni, dar o să vină. Știu asta.
- Iar noi vom fi pregătiți. - Pregătiți să ce?
Scuză-mă, dar cred că-i timpul clismei tale.
Nu-ți cere scuze, prietene.
Clismele tale au devenit știrile lumii.
Singura mea grijă e să retrimit copia la Londra la timp.
Bună dimineața, domnilor.
Sunt sigur că veți fi la fel de ușurați ca și mine
să aflați că Lev Nikolayevich a petrecut o noapte relativ liniștită.
Temperatura sa rămâne de 40 grade Celsius.
Iar tensiunea lui arterială e încă hipertonică.
Acestea fiind spuse,
mintea îi rămâne la fel de agilă și cutezătoare.
- E contesa. - Desigur, trebuie să ne amintim...
- E aici? - E contesa.
Ia să vedem. Unde este?
- E contesa! - În care vagon este?
Contesa! Uitați-o!
Contesă Sofya.
Vine încoace.
Nu înainte de a se opri să-i mintă și să-mi catalogheze atrocitățile.
Lăsați-mă să vorbesc eu cu ea.
Vreau să-mi văd soțul.
Da.
O să...
Vreau să-l văd imediat!
Contesă! Contesă!
Valentin. Vreau să-l văd, te rog.
Nu sunt sigur că este momentul potrivit, contesă.
Ba da, este. Pentru mine e momentul potrivit.
Ai avut vreo legătură?
Chiar cred c-ar fi o idee bună dacă ați mai aștepta, contesă...
Din cauza ta a plecat.
Contesă!
Vreau să-mi văd soțul!
E prea slăbit să te vadă acum, mamă.
Nu e prea slăbit pentru a vă vedea pe tine sau pe acel...
Chiar vrei să faci aici asta?
Deci eu sunt leprosul de dincolo de poartă, în timp ce el doarme cu însuși demonul.
Chertkov e aici pentru că l-a rugat tata să vină.
- Este adevărat? - Da.
I-ai spus că aproape m-am înecat în iaz?
N-a trebuit. A apărut în toate ziarele.
- Vă rog, lăsați-mă să vă duc înapoi. - Și ce a spus?
A spus că dacă te-ai sinucide, s-ar întrista.
- S-ar întrista? - Ar fi îngrozitor de trist.
Dar n-ar fi făcut altfel decât a făcut.
Vreau să-l văd.
E soțul meu, nu al tău.
Ești insuportabilă.
Iar tu ești o fiică ticăloasă, cu inima de piatră.
Am pierdut 5 copii!
De ce n-ai fost unul dintre ei?
A spus așa ceva?
Ai terminat?
Valentin, vrei, te rog, să mă duci înapoi?
Da, bineînțeles.
Vă rog, faceți loc. Faceți loc. Faceți loc.
- M-am comportat cam urât, nu-i așa? - Nu, contesă.
Nu vă faceți griji.
Poftim. Pentru dumneata.
- E curată? - Sigur că-i curată.
Dushan, ce s-a întâmplat?
Ascultă-l.
Eu ar trebui să fiu doctor, pentru numele lui Dumnezeu.
Sofya.
Ce este?
A venit, nu-i așa?
- E aici. - Imaginația îți joacă feste.
Sasha!
Unde e mama ta?
Este acasă.
Dacă vrea să mă vadă, nu pot s-o refuz.
Da.
Va veni aici?
Eu nu...
Nu pot să...
Ce nu poți?
Aș vrea să mai trimit o telegramă, vă rog.
La Astapovo. Stop.
Tolstoy bolnav. Stop.
Inimă frântă. Stop. Te rog să vii.
Poți să i-o expediezi lui Masha...
Maria Filipovna Melinova.
L-ai mințit.
Vorbește mai încet.
Vrea s-o vadă. L-ai auzit spunând-o.
Și ce efect crezi c-o să aibă asupra lui?
Nu știu. Au fost căsătoriți timp de 48 de ani.
Îți spun exact ce-o să-i aducă. Vanitate, tam-tam și gălăgie.
Mi-a promis că n-o să...
Ce ți-a promis? Ce? Ce?
Ai văzut-o îndeaproape, băiete.
Chiar o crezi capabilă să-și înfrâneze pornirile de femeie nebună?
Au trăit o viață împreună! De ce vrei să negi asta?
Ai devenit victima nonsensurilor ei romantice.
Uiți de bună voie că-și dorește să distrugă tot ce facem.
Vine aici cu acel preoțel unsuros.
- Vom ține preotul la distanță. - Oemenii sunt ca vulturii, Valentin.
Așteaptă până în ultima clipă
pentru a-u ura din nou bun venit în biserică.
Asta e fantezia lor. Ține preotul la distanță.
Răzgândirea pe patul de moarte.
Ai idee cât rău îi va face asta?
Tot ce a visat vreodată,
toată munca noastră... vor dispare.
O moarte simplă și demnă
e ceea ce ne dorim.
Asta își dorește și el.
Nu, tu vrei să creezi o icoană.
Și vrei ca oamenii să îngenuchieze în fața imaginii create de tine.
Dar el nu-și dorește asta.
Nu și-a dorit-o niciodată. N-o să-i confere liniștea.
Vrea s-o vadă. Permite-i să vină.
Voi face tot ce-mi stă în putere să împiedic asta.
Imaginea pe care vrei s-o creezi
va semăna mai mult cu tine decât cu el.
Valentin.
Nu se poate. I-a scăzut febra.
Da.
Dar...
Pulsul lui este...
Draga mea...
S-o chem?
Oricum n-ar ști cine este.
Da.
Ia-ți o haine. E frig.
Contesă. Contesă, mi-ați putea da câteva informații?
Contesă, e pe moarte?
A murit?
Leovochka! Leovochka, dragul meu.
Dragul meu, iartă-mă, te rog!
Sunt o proastă! Sunt o femeie egoistă, dar te iubesc, dragul meu.
Te rog să mă crezi.
Te rog, te rog să mă înțelegi,
și te implor să-mi ierți slăbiciunile și răutățile.
Mamă.
Controlează-te.
- Țipam? - Trebuie să te controlezi.
Da.
Da, o voi face.
Nu vorbești, dar eu te aud.
Mă iubești, Leovochka?
Niciodată n-am încetat, păsărica mea.
Și nu vei înceta niciodată?
Nu.
Niciodată.
Nu mă mai părăsești niciodată?
Nu, niciodată.
Bine.
Să mergem acasă.
Prima răsuflare.
A doua răsuflare.
La 6:10 dimineața,
un spirit minunat a părăsit această lume.
Lev Nikolayevich Tolstoy...
Masha.
Masha...
- Îmi pare rău, dar s-a dus. - Știu.
Pentru tine am venit, Valya.
Pentru tine am venit.
Domnul fie cu tine, Sofya Andreyevna.
Dumnezeu să te binecuvânteze!
Ne vom ruga pentru tine, contesă.
Traducerea și adaptarea: Shadow & Kprice Sincronizarea : EcKoD2